- Larmcentralen, vad gäller det? - Jag är skjuten.
Är ni där, sir?
Hör ni mig?
Sir?
- Vi har varit här förut. - Innan du började hos oss.
FÖR ETT ÅR SEDAN
- Du är nära, Chimney! - Jag kommer.
Hjälp mig.
Akta hennes huvud.
Varför gjorde hon det?
- Jag beklagar. - Vi hade kunnat prata om det.
Jag älskade henne.
Hon ville väl inte till din kärleksfulla famn.
- Vi var inte ense om allt. - Uppenbarligen.
Min fru använde trädet för prickskytte.
För sista gången, var var du igår natt?
Det här är ditt eget fel. Du förstår väl det?
Vad vill du höra? Att jag har träffat nån?
Att vi hade sex i bilen? Känns det bättre att slå mig då?
- Varför skaffade du pistol? - Ett steg till så skjuter jag.
Det svär jag på.
Ser man på.
- Vad modig du är. - Jag är inte modig.
Bara så förbannad för att jag låt dig kontrollera mig.
Tryck av.
Varsågod, gör det.
Skjut!
Skjut för fan!
Om du så gärna vill härifrån -
- måste du skjuta dig själv, inte mig.
Titta.
Det står kvar.
Men det gör inte hon.
Jag kan inte förklara det. Svampen spred sig som cancer.
Utsattes hon för främmande föremål?
Hon blev sjuk efter att ha träffats av en kula.
Konstigt. Ett så stort träd?
Kan ni inte göra nåt?
Hon borde ha huggits ned för flera månader sen. Så synd.
- Det är förknippat med fina minnen. - Du får en offert före kvällen.
Strunt i det.
IDAG
- Kulan hon avfyrade mot honom... - Flög den ut när han sprängde det?
Karma.
Jag vill tacka alla som ger blod idag.
90 procent av allt blod som ges till patienter -
- i Los Angelesområdet, är från volontärer.
Vi riskerar dagligen våra liv i jobbet -
- för att rädda folk. Men idag räddar ni folk -
- med bara ett litet nålstick.
Till och med mr Buckley klarar det.
Hur lyckades du med det här?
Alla gav blod. Vissa kom på sin lediga dag.
- Nu börjar vårt skift. - Vänta.
Det saknas en liter för att jag ska nå mitt mål.
Kämpa extra hårt nästa gång.
Vänta lite. Du är kapten här och den enda som inte deltog?
- Jag gillar inte nålar. - Kom igen, kapten.
Du måste ge blod.
Jag lämnar aldrig blod. När jag var barn -
- tvingade de mig och då bet jag doktorn. Det är inte roligt.
Nån försökte när jag var vuxen.
Det gick inte bra.
Vänta, Bobby. Jag fattar verkligen.
Men gör det för min skull. Lyssna på mig.
Jag lever för att armeringsjärnet träffade mig i rätt vinkel.
- och för att ni körde mig till sjukhus.
Jag fick de bästa läkarna.
Men jag har fem liter blod som har donerats -
- av stadens generösa befolkning.
Jag ville göra det här för att återgälda något av det jag fick.
Jag uttrycker min tacksamhet så för att få balans med universum.
Du och alla andra här -
- frågade hur ni kunde hjälpa mig att bli frisk. Så här!
- Jag hatar er allihopa! - Tack.
- Kläm den! - Nu tar vi honom.
Då hämtar vi den.
Hoppa in.
Jag är stolt över oss.
Det vi försöker göra...
Vad är det exakt vi försöker göra? Jag minns inte.
Vi försöker vara en familj. I nöd och lust.
Anpassa oss till omständigheterna.
Alla säger att de sätter sitt barn främst, men vi gör det verkligen.
Jag vill åka bort med barnen i helgen.
Vi har redan tagit med dem till din mamma.
Jag har träffat Glenn länge nu. Han borde få träffa ungarna och dig.
Absolut inte! De säger att man ska vänta ett år med att presentera nån.
Och det är i normala fall.
Tror du att de klarar att se dig hålla en annan man i handen?
De måste se mig som jag är.
Säger vem? Du är redo att komma ut men det är inte vi andra.
Han ska inte flytta in!
Jag tänkte att vi kunde äta glass och kanske prata lite.
Sen, då? Kommer han på söndagsmiddag?
Ska han öppna julklappar här?
- Han är en främling för oss! - Vill du kolla hans bakgrund?
Det skulle inte skada.
Vi möttes under Wilshireprojektet.
Han är entreprenör. Har gått på universitet. En anständig person.
Han dricker knappt nåt alls. Rök- och drogfri.
Jag hoppas att han inte är en främling länge till.
Vi kom överens om att ändra form på familjen, och att samarbeta.
Att forma den till nåt som passar oss alla.
Jag försöker gå framåt. Följ med mig.
Rör dig inte så snabbt, då.
- Larmcentralen. Vad gäller det? - Min chef brinner upp.
- Menar du att han har feber? - Nej.
Jag kom tidigt för att lämna in nycklarna och hämta lönen.
Han gav mig sparken igår.
Jag kände doften av nåt som brann.
Vi sa åt honom att laga den.
Det tänkte jag inte på!
- Hur länge har han varit där? - Vet inte. Kanske två timmar.
- Tre? - Är han död?
- Det är värre. Han lever nog. - Varför tog han sig inte ut?
- Stroke? - Han är 32.
- Vad gick han på? - Jag vet inte.
Stroke kan orsakas av droger. Vad tog han?
- Allt. Han tog många olika. - Steroider?
Han har VT!
Jag börjar med kompressioner.
Nej, han är borta.
- Herregud! - Lugn.
Men det är så läskigt efter det som hände Mindy. Karma!
Vem är Mindy?
Barry, du kan inte lämna Mindy där.
- Hon klarar sig. Fönstret är öppet. - Det räcker inte.
- Varför tog du med henne? - Hon skäller. Grannarna klagade.
- Hon blir kokhet. - Det är 21 grader!
Såna dar kan temperaturen i bilen komma upp i 38!
- Hon klarar sig. Hon har vatten. - Hundar kan dö av värmeslag.
Du ska sköta ditt jobb!
Carrie!
- Vad gör du? - Solariet krånglar igen.
- Timern har fastnat. - Det är bara att lirka lite.
- Nej! Vad i helvete gjorde du? - Jag räddade din hund.
Varsågod. Ingen orsak.
Du kan hämta din sista lön i morgon. Du har fått sparken.
- Karma är en bi... - Säg det inte.
Det är Bobby.
Varför kan ni inte berätta?
- Tack. - Vad har hänt?
- Det var Cedars. - Är nån sjuk?
De har testat blodet som jag lämnade.
Det gör de alltid första gången.
- De hittade nåt. - Vad menar du?
De ville ta det personligen.
Jag måste visa er nåt, Fader.
Jag har inte sagt det till nån annan.
- Din bönbok? - På sätt och vis.
En lista med namn. 62 stycken, än så länge.
62 av 148.
- 148. - Antalet som dog på grund av mig.
De 62 namnen är personer vars liv du har räddat.
Ja.
Jobbet är mitt enda sätt att få balans i boken.
Egentligen går det ju inte.
Men jag är skyldig minst 148 liv.
Sen kan jag lämna allt.
Du vet hur kyrkan ser på självmord. Du mister din eviga själ.
- Tror du på karma? - Jag tror på Guds rättvisa.
Tror du på hans humor, då?
Det är nåt i mitt blod.
Nåt ovanligt som de inte kunde ta i telefon.
- Han vill berätta det personligen. - Jag beklagar.
Jag gissar att det ironiska är att jag inte hinner nå till 148.
Det är din botgöring.
Jag vet inte om min själ får vila i frid om den inte betalas.
- Larmcentralen. - Jag kan inte röra mig. Jag föll.
- Jag har nog brutit höften. - Er adress?
Hancock Park. 2312 Woodlyn.
Det gör så ont. Säg att nån är på väg!
- Du hade inget ömtåligt i paketet? - Ingen fara.
- Det vore besvärligt. - Få mig till sjukhuset bara!
Du kan ha en ryggradsskada så vi stabiliserar dig.
Mina ben känns för mycket! Det gör ont!
Vem ringde polisen? Det är onödigt. Jag klarar mig.
- Jag vill inte till sjukhus. - Har hon nåt id-kort?
Det föll nog ur fickan. Vem ringde er?
En granne. Är du "Verandapiraten"?
Försöker ni antyda att jag...
Ibland njuter jag av de lögner som ni spottar ur er.
Jag roas av att låta er tro att ni är smartare än jag.
- Men det här är ingen sån dag. - Jag är offret.
- Jag måste till sjukhus. - Du kommer dit.
- De fixar din höft. - Lårbenet.
Sen åtalas du för grov stöld. Och intrång.
Din bil är påslagen. Enligt körkortet bor du i Van Nuys.
Jag vet att du har ont.
Vill du att de lagar lårbenet? Bekräfta då vad jag redan vet.
Jag behåller inget. Jag gillar bara att ta sakerna.
Jag skulle få rehabilitering, men de tar inte min försäkring.
Jag antar att ditt humör beror på Michael?
Han vill börja ta hem killen han träffar.
Så han lär känna barnen och mig.
- Ge honom en chans. - Aldrig i livet.
Det kanske lättar på trycket!
Killen kanske inte är så hemsk.
Michael brukar göra goda val.
Jag struntar i om han så dejtar Dalai Lama.
Jag förstår att det är svårt.
Det svåra är att vi har bestämt -
- att det bästa för barnen är att vi leker lyckliga moderna familjen.
Michael får behålla kakan och bo kvar - och äta upp den!
Han kommer och går som han vill. Den som har det jobbigt är jag.
Jag måste skjuta mina känslor åt sidan varje dag.
Du har större problem än Glenn.
Ungar älskar sina pappor, men gör som sina mammor.
Hur bra Michael än är med dem, så om du hatar honom gör de likadant.
Relationsproblem går igen, lita mig.
- Du vill inte ens veta. - Kan vi åka nu?
Hon ifrågasätter allt jag gör och det är ganska sårande.
- Jag ringer sen. - Okej.
Du behöver inte stanna.
Det här händer för att jag tvingade dig att ge blod.
Jag måste stanna.
Jag stöttar dig, vad än doktorn kommer att säga.
Mr Nash. Tack för att ni kom så snabbt.
Vissa fynd i ert blod är tidskänsliga.
Han är okej. Säg som det är, utan omsvep.
Sätt er.
Har ni hört talas om rhesussjukdom?
- Nej, hur illa är det? - Hemskt. Oftast dödligt.
Men ni lider inte av det.
Det påverkar gravida kvinnor och deras foster.
Ursäkta, men jag förstår inte.
Varje år drabbas 4000 nyfödda barn.
Ni matchar en man i Australien som heter James Harrison.
I decennier har hans blod räddat livet på över två miljoner barn.
Han kallas mannen med den gyllene armen. Ni verkar också ha en sån.
Kan ni fylla i det här?
Vi vill ha er i vårt donatorsprogram.
Ni kan lämna blod regelbundet.
Det finns barn just nu som behöver er.
Tack.
- Grattis. - Ja.
Jag antar att du måste övervinna din nålskräck nu?
- Vad gör du? - Vi ser inte tigrarna.
- De gömmer sig bakom trädet. - Ja, ja. Vänta!
- Så där, ja. - Mitt i prick.
Jag ska få fart på honom.
Kastade ni något?
- Ni får inte reta djuren. - Min brorson skulle fotografera.
- Blev det nåt? - Ja, det vill jag ha.
Jag måste pinka. Kom så går vi.
Vad har hänt?
Pojkar!
Larmcentralen. Vad har hänt?
Han bara stirrar på mig.
Han fixerar mig med blicken. Han studerar mig. Det är inte bra!
- Säkerhetsvakterna är på väg. - De hinner inte hit.
- Jag vet hur snabba de är. - Det bästa är att stå stilla.
Sean?
- Berätta vad som händer. - Herregud!
Jag är i flamingogrejen. Säg det till vakterna.
Jäklar!
- Var är tigern nu? - I den östra delen. Med en besökare.
Skyttarna är på väg dit.
- Att skjuta honom är inte rätt. - Vi ska söva honom, om det går.
Hur lyckades den rymma?
Han hoppade upp på muren och lyckades ta sig ut.
Tigerns tränare försökte ta honom. Det ser inte bra ut.
Katten skalar av huden med sina klor.
Vi måste desinficera skadan.
- Varför dödade den er inte? - Jag har alltid känt Kobe.
Han var bara förvirrad.
Om vi är försiktiga kan vi bevara huden. Lite plastikkirurgi, bara.
Alla enheter vid Barnsdale Zoo.
En vuxen man är i fara.
Sean Coopertina, 47, från Riverside.
- Han gömmer sig nära girafferna. - 727-L-30 rycker ut.
- Det kan väl inte vara samma kille? - Vem?
Sean Coopertino. Tandläkaren.
Dr Coopertino! Hur mycket gav ni tjuvjägarna? Det var ett reservat!
Ellie spårades och studerades av Oxfords universitet.
Det var en laglig jaktresa. Låt mig vara!
Ställ in alla besök idag.
Ring upp min advokat.
Sean.
Sean, är du kvar?
- Sean! - Ja. Jag är här.
Stanna där du är. Vakterna är på väg till dig nu.
Jag ser den inte längre. Jag har nog lurat den.
Sean?
Är du där, Sean?
Jag har tigern.
- Jag ser honom inte. - Jag ser att han gömmer sig där.
- Jag tror inte att han gömmer sig. - Söv honom.
- Är han fälld? - Ja.
- Det är ett vackert djur. - Risken finns att han avlivas.
Gissa vem han åt till lunch?
- Idioten som dödade lejonet Ellie. - Tandläkaren från Riverside?
- Folk kommer att ta kissens parti. - Karma, du vet...
- En bitch! - Nej.
Hon är ett vilt djur som inte kan buras in.
Det är för tyst här uppe. Vad gör ni?
Pappa väntar där nere med Pictionary.
- Är du på väg till jobbet? - Ja, snart.
- Har ni problem med pappa? - Nej, det är ditt problem.
Det som händer mellan oss är komplicerat.
Det han gör är...
...modigt. Vi måste stötta honom.
Pappa och jag försöker hålla ihop familjen.
Varför?
Hur hjälper det vår familj att vi bor ihop när ni är arga på varandra?
Att pappa var gay var svårt men vi älskar pappa. Det är inte problemet.
- Vad är problemet, då? - Att låtsas varje dag.
Och av vilken anledning?
Så ni kan låtsas att ni inte gjorde fel som gifte er?
Var föredrar ärlighet. Är inte det vad du har lärt oss?
Bobby!
Killen i Australien, med samma blodgrupp som du -
- belönades 1999 med Australiens hedersorden.
Vad har vi här? Presidentens frihetsmedalj?
Vi borde anmäla dig för en sån. Nån gång.
Jag gav blod, det får man ingen medalj för. Lägg av.
Presidentens frihets...
Vad är det du retar dig på?
Jag vet, du gillar inte nålar. Men du räddar liv. Du är en hjälte!
Nån berättade nyss att du kan rädda miljontals ungar.
Det är fel ungar. Jag vill ha mina egna!
Jag är just en snygg livräddare. Jag kunde inte rädda min familj.
Jag kunde inte skydda dem från mig själv.
Så många liv är jag skyldig för mina misstag.
När den skulden är betald får jag vara med dem.
Jag var halvvägs. Jag skulle få möta mina barn, så löd avtalet.
- Med vem? - Mitt avtal med Gud.
Det avtalet var nog inte med Gud.
Sen fick jag samtalet om blodprovet och tänkte:
"Mitt straff är cancer."
För alla mina böner, så jag kunde leva länge nog...
- Du pratar väl inte om självmord? - Jo.
Jag vill slippa det här. Jag vill träffa barnen igen.
Jag vill få slut på smärtan, men den tar aldrig slut.
För Gud straffar mig inte genom att döda mig.
Han tvingar mig att leva.
Vänta, Bobby.
- Är det nåt fel på Coca-Colan? - Nej.
Jag har en kylväska i bilen för att tvätta bort blod när vi är klara.
Det är bara Cola som funkar.
Det står inte i arbetsbeskrivningen men känns rätt.
- Offret var dött vid ankomsten. - Offer och misstänkt.
Killen rånar stället och blir påkörd av en sopbil.
Vad ville du prata om?
Athena, jag har gjort ett stort misstag.
- I arbetet eller privat? - Privat.
Med pengar eller sex?
Sex.
Jag låg med Eva.
Jag trodde att ditt ex satt i fängelse?
Hon är villkorligt frigiven. Vad tänkte jag på?
Det var när det var fullmåne. Nu kan jag inte se Karen i ögonen.
- Du måste berätta det. - Varför? Det var ett misstag.
Det påminde mig om att jag vill vara med min fru.
Jag vill inte förstöra det förhållandet.
Ert förhållande är redan trasigt.
Man är inte otrogen i en sund relation. Det visar hur illa det är.
Att berätta för Karen är din chans att ordna upp allt.
Det är bara när hemligheter avslöjas som men vet hur det är ställt.
Jag vet hur det är.
Ibland måste man förstöra saker för att rädda dem.
Det finns mycket kärlek mellan er båda.
Tack, Athena.
Berätta hur det går. Tack för Coca-Colan.
Michael?
Hej, raring. Vad är klockan?
Halv tolv. Vi måste prata.
Det här är det svåraste...
...som jag har gjort men jag måste göra det nu medan jag älskar dig.
- Vad är det här? - Numret till skilsmässoadvokaten.
- Nej, Athena. - Du borde ringa till honom.
- Athena. - Jag älskar dig.
Du är min man.
Mina barns far och min bästa vän.
Den här familjen förändras. Det är vad som händer.
Men att vi håller ihop och bor i det här huset -
- och håller fast vid en bild av det som var...
Det får mig att hata dig. Om vi inte går vidare -
- kommer hatet att vara det enda jag tänker på när jag tänker på dig.
- Barnen, då? - Jag talade med dem.
Det här är vad de vill.
Jag är ledsen, Athena.
Förlåt att jag sårade dig.
Jag kommer aldrig att ångra att vi gifte oss.
Jag skulle göra om allt igen. Allt!
Och att ha de här barnen och dig som vän.
Jag skulle stå ut med allt...
...om och om igen.
Du är sen.
Förlåt. Jag körde bara omkring.
- Jag måste få ordning på tankarna. - Om Eva?
- Hon vill ta över vårdnaden. - Omöjligt. Vår advokat sa att...
Hon säger att vårt hem är för instabilt för att kunna ha barn.
Hon säger att beviset är att du låg med henne.
Förlåt, älskling. Låt mig förklara.
Jag tar med Denny till mina föräldrar. Du utsatte oss för fara.
Jag vet inte vad du sökte, men jag hoppas att du fick det.
Jag hoppas att det var värt det.
- Jag beställde inte det här. - Det är från herren där borta.
Herregud.
Jag heter Aaron.
- Athena. - Hoppas att du inte tog illa upp!
Nej, då. Jag insåg inte att folk fortfarande gör så.
Skicka över drinkar för att bryta isen? Det händer nog.
Hur länge har du varit borta?
Ett tag. Jag har nyligen separerat.
- Hur pass nyligen? - För två dar sen.
Vi har varit på väg mot det ett tag.
Vi är inte osams. Han är hemma med barnen.
Jag passade på att gå hemifrån ett tag.
Jag gick på bio och blev törstig.
Jag ville inte dricka ensam.
Att vara ensam är nog aldrig ett problem för dig.
- Det var värst, herr "Tjejtjusare". - Hur vet du mitt efternamn?
- Jag heter Chester. - På riktigt?
Dina föräldrar måste ha hatat dig.
Vad heter du mer?
Aaron Chester Brooks.
- När är du född? - Den 18 april.
- 1980. Vad skriver du? - Jag är polis.
En vän på stationen kollar upp dig.
Menar du allvar?
Om vi ska prata och dricka i natt så får du inte vara nåt rötägg.
Det skålar vi för.
- Chimney? - Vad är det?
Jag vill visa dig nåt.
Hon heter Asha och är vår första.
Det här är Steven. Han ville prata med dig.
Vi trodde aldrig att vi skulle få se henne.
Men hon är frisk.
Det är tack vare dig. Det var ditt blod de kom med.
Tack.
Sköt om dig.
Säg nu att det är fel unge.
Du kommer att möta dina barn igen. Det tror jag verkligen.
Men just nu är Asha och tusentals andra dina barn också.
De har ditt blod i sina vener.
Titta på henne och de unga föräldrarna -
- och säg om det känns som ett straff.
Nej, det är en välsignelse.
Just det.
Antingen får du kasta bort boken -
- eller skaffa en större. Du får nog stanna här.
Det verkar så.
Du behöver bara lämna blod en gång.
Var åttonde vecka, i resten av ditt liv.
- Och det är inte Guds straff? - Han retas bara med dig.
Med tanke på vem jag jobbar med tror han nog att jag tål skämt.
Text: Gunnel Lindskog www.sdimedia.com